Täpselt samasugune pantalonelik tunne valdas mind, kui lugesin ajalehest iseenda kohta Mehis Tulgi üllitist pealkirjaga "Tuuleärimees lasi kirjutada oma ärihuvides oleva eelnõu", kus sihilikult on otsitud negatiivset hinnangut minu tegevusele, mille kohta Saaremaa vallavolikogu esimees Tiiu Aro suvatseb mainida, et seaduseelnõu kirjutamine minu kui Mustjala osavallakogu esimehe poolt jääb rohkem eetikaküsimuseks.
Kogu ülalmainitud artiklile eelnenud saaga sai alguse sellest, et kolme erakonna esindajad leppisid kokku ja lükkasid Varese sadama detailplaneeringu kehtestamise mingite müstiliste asjaolude selgitamiseni teisele lugemisele.
Vallavalitsus on Varese sadama detailplaneeringu kahel korral saatnud Mustjala osavalda hinnangu saamiseks ja kahel korral on osavallakogu planeeringu täies mahus heaks kiitnud. Iga kord olen ma ennast osavallakogu esimehena sellest otsustamisest taandanud.
On tõsi, et kogu suure valla ajaloo jooksul on Mustjala osavald esimesena esitanud volikogule otsuse eelnõu. Ja seda mitte minu initsiatiivil, vaid kümnete kohalike elanike survel, kes näevad ja teavad täna kindlalt, et vallavolikogu liikmed ja valitsuskoalitsioon ei arvesta kohalike inimeste huvidega, vaid töötavad neile otseselt vastu, eelistades ja "kaitstes" mõne üksiku suvise "külalisesineja" või riigi rahakoti najal oleleva kohaliku huve.
Selle praegu kõne all oleva otsuse eelnõu palus osavallal esitada Saaremaa vallavolikogu esimees Tiiu Aro isiklikult vastuseks Pahapilli külarahva ettepanekul koostatud osavallakogu pöördumisele.
Pahapilli küla elanikud leidsid, et Saaremaa valla ametnikud on nende soovide ja plaanide vastu eksinud ja pöördusidki neid esindava organi – osavallakogu poole. Osavallakogu, kelle ülesandeks ongi seista eelkõige oma piirkonna inimeste huvide eest, otsustas ja kasutas oma seadusest tulevat õigust ning koostas uue volikogu otsuse eelnõu. Ja sellistele pöördumistele kirjutabki ja peabki kirjutama alla osavallakogu esimees. Nii saigi tehtud.