![Hubert Waldmanni foto Kuressaare rannast aastal 1988.](http://f9.pmo.ee/rlmexOu-LGwJgpd4i7TBBhDhX9c=/1442x0/filters:format(webp)/nginx/o/2024/06/12/16143006t1heba5.jpg)
Ranna taastamine oli suuresti linnavalitsuse planeerimis-ehitusosakonna juhataja Urmas Lõhmuse õlul. Avamiseelsetel päevadel jälgis ta, et õigel ajal saaksid paika riietuskabiinid ja istepingid ning lõpetatud WC ehitus.
Ranna taastamine oli suuresti linnavalitsuse planeerimis-ehitusosakonna juhataja Urmas Lõhmuse õlul. Avamiseelsetel päevadel jälgis ta, et õigel ajal saaksid paika riietuskabiinid ja istepingid ning lõpetatud WC ehitus.
"Riietumise jaoks on nelja kabiiniga rannarajatis, sellest peaks esialgu piisama," rääkis Lõhmus 1999. aasta 15. juuni Meie Maas ja lisas, et rannamõnude nautijate tarbeks paigaldati ka 12 pinki. Ranna kujundamisel mõeldi eelkõige lastele. Kaldale püstitati ronimistorn koos kiigega ja veepiirile ligi 2,8 meetri kõrgune liumägi, mis pakub lastele üheksameetrise liulaskmise mõnu. Rannaala väikevormide kujunduse eest hoolitses arhitekt Urmas Arike.
Esimestel päevadel ilmnesid ka probleemid: vajadus sagedamini prügikaste tühjendada ning vaadata, et nii karastusjooke kui ka jäätist rannas pidevalt jätkuks.